Subtitrarea: lasedan0x0@yahoo.com
Surprins?
Te cred.
În telegramă era scris dna James Devereaux, nu știam...
Asta am fost timp de 17 ani.
Nu mi-ai spus niciodată.
N-ai întrebat niciodată.
De ce vorbim în șoaptă?
Hai aici, în spate.
Haide.
Stai puțin, stai.
Ce bine arați!
Și tu la fel. Cu excepția acelui gri de peste urechi.
E singura diferență. În rest totul funcționează la fel.
Era acum șase ani.
Într-adevăr o săptămână voluptuoasă, nu?
Da, doar la momentele plăcute ți-e gândul, nu?
De ce ne-ai lăsat așa?
M-am întors să-mi trag ceasul, și-ntre timp ai și șters-o din L.A.
Era timpul să merg acasă.
Și?
De ce-am fost adus par avion aici, de plăcere sau pentru afaceri?
Nu, afaceri. Doar afaceri.
Mi-ai zis că dacă vreodată voi avea vreun necaz adevărat...
Mmm hmm, ei bine...
O, Dumnezeule!
La mine se uită?
Cred că se interesa mai mult de mine.
Ascultă, ți-am făcut rezervare aici, la Town House.
Numărul meu de telefon e acolo, între coperți.
Acum tu... mă suni mâine, bine?
Ușa ta era deschisă.
Încă e. Afară!
Haide, Lew, mai lasă-mă.
Ori ești un foarte bun ghicitor ori un polițist.
Înotul e un bun mijloc de relaxare.
Dar eu știu un mod și mai bun.
Bine, de ajuns.
Acum spune-mi cine naiba ești tu și cum de-mi știi numele?
Nu ți se pare că sunt sexy?
Da, mi se pare că ești sexy.
Dar n-am să-mi petrec a 200-a aniversare
a marii noastre țări la răcoare.
- Hai, afară. - Nimeni nu m-a refuzat până acum.
E un început în toate, fetițo.
- Îmi pare rău. - Nu, nu-ți pare.
Ai dreptate, nu-mi pare. Acuma ieși.
- Hei! - Mâinile pe capotă.
Ce dracu f...?
Ascultă! Ține-ți gura închisă, dle.
Vrei să faci o declarație?
Fii atent. Pot face să nu simți nicio plăcere când urinezi.
Și nimeni nu va găsi vreo urmă. Zău.
Ia să văd.
- Avem molestare de minori,... - Fiți serios!
- Viol. - Nu.
- Expunere indecentă. - Nu.
Rezistență la arestare. Port ascuns de armă.
Am permis.
Nu, în Louisiana nu aveți.
Șefule, cel de-aici e Harper.
Mulțumesc, locotenente. Știu cine e.
Și Harper crede că e deștept.
Îl iau eu de-aici încolo.
Da, dle.
Lt. Franks dă deseori dovadă de exces de zel.
V-am adus aici pentru câteva întrebări.
Ce dracu face ca să-și câștige existența?
Spune-mi, cât câștigă azi un detectiv particular?
- O sută cincizeci. - Pe zi?
Plus cheltuielile.
O groază de bani.
Nu și dacă lucrezi patru zile pe an.
Care-i acuzația?
Acuzația e că ai fost văzut dezbrăcat
într-o cameră de motel cu o minoră.
- Cine a văzut? - Eu.
Probabil că multe nu se-ntâmplă în oraș
fără știrea dtale.
Dle, nu râgâi fără știrea mea.
A intrat singură în cameră.
Hei, poate că am coarne, dar nu sunt prost.
Lucrezi la un caz aici?
Mda.
Angajat de cine, și pentru ce?
"Pentru ce"-ul este confidențial. "Cine"-le este o dnă Devereaux.
Olivia Devereaux?
Nu, Iris.
O cunoașteți?
Da, sigur. Familia aia are multă influență pe aici.
- De unde-o cunoști? - Confidențial.
Chiar că mi-ar plăcea să știu de ce are nevoie de un detectiv privat.
Nu pot să spun. Ține de etica meseriei.
Te simți dat la o parte?
Unu, te cred în legătură cu fata, cel puțin deocamdată.
Asta nu-nseamnă că nu te pot băga la zdup
și să nu-ți intentez proces. Vezi încotro bat?
Culeg câteva indicii.
Doi, îți păstrez arma. Violează legislația noastră.
Nu vreau să te văd trăgând pe-aici.
Ok.
Trei, nu-mi servi numărul tău de detectiv blazat de pe Coasta de Vest.
Om vorbi noi un pic mai altfel, dar nu suntem proști.
Aud ce ziceți.
Asta-i bine, e bine.
Înc-un lucru, Harper.
Dacă i se-ntâmplă ceva ciudat lui Iris sau fiicei sale, Schuyler...
aș vrea să fiu eu primul care află.
Sunt foarte interesat în bunăstarea celor două, înțelegi?
Sigur.
Bună ziua, sunt Lew Harper. Dna James Devereaux mă ateaptă.
Da, o să-i spun dnei Devereaux că sunteți aici.
Te rog, n-am zis decât că începutul e cam înflorat.
La naiba, măcar citește-o cu atenție.
Bine, James, bine, acordă-ți plăcerea unui alt pahar...
te-ar putea ajuta să creezi atmosfera... operei tale artistice.
Singura plăcere pe care nu mi-o pot permite este intimitatea.
Mă tem că nici nu e prea bună.
Dnă Devereaux...
- Da? - Un domn vrea să vă vadă.
Mulțumesc.
Nu știu de unde să-ncep.
De ce nu-ncepi unde te-ai oprit ieri?
- Mi-e frică, Lew. - E un bun început.
Hei, n-o să dispari din nou, nu?
"Dl. James Devereaux."
"Dragă dle Devereaux, crinii care se strică miros mult mai rău decât buruienile."
Soțul înșelat continuă să creadă într-o iubire care nu mai există.
ÎȚi place să joci rolul încornoratului?
Sau nu știi de aventurile amoroase ale nevestei dtale?
E un portativ vechi. Cu un Sol cam obosit.
Interesant stil.
Îmi aduce aminte de orele de literatură din liceu.
Francat chiar aici, în Rivage.
"Rivage."
Soțul tău știe despre asta?
Nu, nu era acasă când a sosit poșta.
Obișnuiești să-i citești corespondența?
Ne-o citim unul altuia.
Din ce se întreține?
Scrie piese nejucate... între două cocktailuri.
De unde vin toate astea?
Toate-au aparținut mamei sale.
Familia Oliviei deține Beau Rivage de 175 de ani.
Abolirea sclaviei abia i-a atins.
Tu cum te simți în această familie?
Și eu sunt de familie bună, dar fără bani.
Și te obișnuiești repede cu acest stil de viață.
Aceea e doamna cea bătrână? Olivia?
Ce face-acolo, schimbă garda?
Conduce casa cu mână forte.
Știi că ne dă bani de buzunar precum copiilor?
Dac-ar fi pus mâna pe scrisoare...
Cu James mă descurc eu, mama e cea care mă sperie.
A făcut un coșmar din viața mea.
E adevărat?
Ce?
Că-ți place să calci în afara căsătoriei?
Asta e o întrebare nelalocul ei.
Îmi cere meseria.
Căsătoria nu mai funcționa deja de câțiva ani.
De ce nu-i pui capăt?
Și-apoi ce să fac?
Și...
De unde crezi c-a venit asta?
De la Pat Reavis.
Cine e?
A fost șoferul familiei, până l-am concediat acum vreo două zile.
Scrisoarea a venit cu poșta de a doua zi.
Ai avut vreo aventură cu el?
Nu, n-am avut o aventură cu șoferul familiei.
Și eu ce vrei să fac?
Vreau să-l faci să termine. Nu mai vreau alte scrisori.
Nu știu ce să zic. Pot încerca.
Iris, de ce n-ai...?
Mulțumesc.
Unde-l pot găsi pe Reavis ăsta?
Nu știu unde locuiește.
Lucra la Kilbourne Oil, poate s-a-ntors tot acolo.
Cred că vei găsi ușor adresa.
Ai făcut cunoștință cu fiica mea?
Schuyler, acesta este dl. Harper, e...
Exterminator, Dixie Pest Control.
Ce mai faceți, dle Harper?
Uneori mai bine decât alții.
Sper.
E vreo problemă?
De aceea sunt aici, să aflu.
De obicei încep în sectorul servitorilor, știi,
bucătarul, camerista, șoferul.
A, da, șoferul locuia deasupra garajului,
e chiar pe-acolo.
Exterminator?
Crede-mă.
Pot să te-ajut?
Nu, mulțumesc, dar am să țin minte.
Aveți o adevărată grădină zoologică.
Crezi că-mi poți face cunoștință cu paznicul șef?
Imediat. Vino.
Mersi că n-ai zis nimic mamei despre Town House.
De unde-ai știut că voi fi acolo?
Am auzit-o făcând o rezervare.
Citești și corespondența mamei?
De ce-a rezervat o cameră pentru tine?
M-a adus din New Orleans, în cei de-aici n-avea încredere.
- Fii serios! - Nu glumesc. Pe cuvânt.
Pentru ce-ai venit?
Probleme de asigurări. Spune-mi, cum e Pat Reavis?
Era nostim.
Și psihopații sunt, dacă nu le intersectezi calea.
Cum ziceam, ești o puștoaică deșteaptă.
Cred că moștenesc genele tatălui meu.
Bunico?
El este dl. Harper.
E aici să ne curețe casa de șobolani.
Schuyler, adu-mi te rog un pahar de sherry.
Da, bunico.
Doamnă, aveți aici un păsăroi pestriț cu un cioc decolorat.
Ar trebui să-l speli cu oțet.
Asta vine de la o carență de proteine.
Un domn "James Devereaux"
l-a sunat pe reprezentantul nostru din New Orleans și...
Dle Harper, destul.
Poți să-i spui dlui Killbourne că răspunsul meu este nu,
și că așa va rămâne cât timp mai trăiesc.
Da, dnă. Așa voi face. Spuneți-mi doar unde-l pot găsi.
Dle Harper, comedia asta a durat destul.
Dl. Killbourne folosește mereu aceste stratageme,
și nici nu se pricepe.
Cu riscul de a vă surprinde, nu lucrez pentru dl Killbourne.
De fapt, nici măcar... nu-l cunosc.
Paiațe ale marilor companii de petrol, vă detest.
-Eu nu sunt o paiață a companiilor petroliere. - Liniște!
Voi, petroliștii, ne-ați ruinat orașul. Și ne-ați distrus parohia.
Nu-ți voi permite să-mi invadezi pământurile.
Pleacă. Părăsește-mi proprietatea.
Și spune-i celui ce te plătește, Jay Hue Killbourne,
să se ducă la dracu!
Da, doamnă.
Înțeleg ce-ai vrut să spui. E un adevărat dragon.
Ai aflat ceva?
Pentru început, ajunge.
Acela este prietenul tău din Cartierul Franțuzesc?
E Peter. Îl ajută pe James.
Ok.
Ei, unde rămăsesem?
Am aflat că vechea partitură cu acea notă sol obosită...
dar sper că acest Reavis este ușor impresionabil.
Pentru că nu-i mare lucru.
- Păi altceva ce poți face? - Nu știu.
Încerc să-l găsescși-ncerc să-l lovesc cu asta, în speranța că-l voi intimida.
Nu-i ușor să vorbesc treburi din astea cu tine.
Nu, și mie mi-e greu să mă adaptez noului tău rol.
Erai furios când am părăsit atât de brusc Los Angeles?
Aș fi fost furios dacă nu s-ar fi întâmplat.
Iris, iar mi-ai luat pălăria.
Ți-aș fi atât de recunoscătoare, veșnic de recunoscătoare,
Dacă, pe viitor, mi-ai cere permisiunea.
Da, mamă.
Îmi vine s-o omor pe cățeaua asta!
Hei, scuză-mă!
- Putem discuta puțin? - Sigur.
Cred că te-ar interesa o mică plimbare.
Știi, prin oraș.
Nu cred că am timp.
Legea-mi cere să vă avertizez
că mâinile mele sunt înregistrate în California drept arme letale.
- Înțelegi? - Adevărat? Centura neagră, da?
- Te cred. - Arată-i-o pe-a ta.
Asta schimbă totul.
Glumeam.
Eu am centură brună. Unde vrei să stau?
- Vrei în față sau în spate? - În spate e bine.
Te poți apropia?
Cum vrei, amice.
Hei, Harper!
Apropiați-vă.
Mă bucur c-ați acceptat invitația mea.
O, nu. N-aș fi ratat-o pentru nimic în lume.
Jay Hue Killbourne.
Întotdeauna încântat să-i primesc pe nou-veniți la mine-acasă.
Se antrenează.
Ăsta e gata.
L-am crescut de mic.
De fapt, are o slăbiciune pentru unul din nepoții mei.
Puștiul nu e prea frumos.
Are nasul turtit și niște urechi mici ciudate.
Sora mea tare greu și-a revenit.
Îmi închipui.
Știi câte ceva despre pitbulls?
Organizăm meciuri în weekend. Se câștigă bani frumoși.
Ilegal ca dracu.
Cum știi care-i câștigătorul?
Doar într-un singur fel.
Unul singur rămâne în viață.
Mă distrez, dle Harper, tare mult mă distrez.
Vezi, eu nu sunt ca mulți alții care-o iau drept înainte.
Eu mă strecor lăturalnic.
De fapt, în liceu
mi se spunea "Racul".
Să luăm cazul petrolului, domeniul meu.
Nu mai e interesant să forezi vertical.
Eu scormonesc pieziș, din instinct.
Și pe mine mă scormoniți pieziș?
Ce perspicacitate!
- Vedeți terenurile alea, dle Harper? - Da.
- Nu, alea, alea de-acolo. - Da, le văd.
Mustesc de petrol.
Și sunt nesfârșite.
Posed o bună parte din ele.
Dar cea mai mare bucată, aceea, nu-mi aparține.
Dar mă tentează.
În mod sigur mă tentează.
- Ghici al cui e... - Olivia Devereaux.
Nemaipomenit.
Dedesubt, o sută de milioane de dolari în aur negru.
Și știți ce vrea să facă cu pământul ăla, dle Harper?
Vrea să-l transforme într-un afurisit de sanctuar pentru păsări.
Mi se pare înduioșător.
Ei, acuma... Și eu sunt pentru salvarea animalelor,
dar trebuie să ne gândim la viitorul Americii.
Sursele de energie nu sunt de lepădat.
Ați ajuns la această concluzie din patriotism sau din lăcomie?
Câte-un pic din amândouă.
Ca toți oamenii avuți.
Acuma cred că știți de ce v-am chemat.
- Am... - Da, dar nu aici. Nu aici, băiete.
Un pic de intimitate, da?
Sunt doar preliminarii. Doar preliminarii.
Acum spune-mi. De ce crezi c-am trimis după dta?
Nu pot spune că știu, Dar unii cred că lucrez pentru dvs.
Mi-au citit gândurile.
Pentru că exact asta e ceea ce vreau să faci.
Să lucrezi pentru mine.
Nu cred că m-aș putea obișnui.
Cred că până la urmă ți-ar plăcea.
Eu așa văd lucrurile, dle Harper:
Trei persoane pot, sau ar putea revendica
proprietatea asupra pământului.
Să începem cu James.
Printr-un noroc incredibil,
am pus mâna pe un bogat material compromițător,
de tip vizual,
care-ar putea fi folosit la o adică,
privind înclinațiile sexuale neobișnuite ale lui James.
Cu Iris e o altă poveste.
Dta ești un bărbat atrăgător. Așa e.
Și aud că lui Iris
- fie-i binecuvântat sufletul -
îi place să se joace câteodată.
Mi-ai putea fi de mare folos cu ea.
Ar însemna tare mult pentru mine. Și pentru dta.
Dar mai rămâne Olivia, nu-i așa?
Mai rămâne Olivia.
Dar și la ea v-ați gândit.
Pot să plec acum?
Păi... desigur. Hei, Candy,
dl. Harper e nerăbdător să plece acum.
Ei, ce zici de propunerea mea?
O să mă gândesc temeinic.
- Sunt sigur că voi mai auzi de dta. - Jay Hue.
Nemaipomenit.
Hei!
De băut la toată lumea!
Hei, unde-i distracția?
Cam devreme, dle.
Până pe la 9 nu-ncepe, omule.
Ține.
Vrei să bei o bere neagră?
Sigur.
Știi un tip pe nume Pat Reavis?
S-ar putea.
Înțeleg că-și petrece mult timp pe-aici.
Ți-e prieten sau ceva?
Da, ceva. Trebuie să-l întâlnesc.
Cei de la foraje lucrează toată ziua, de obicei vin târziu.
Atunci se mișcă treburile.
Pat mi-a zis asta.
Da, omule. Reavis și-a găsit aici o pipiță grozavă.
Tot el mi-a zis. Cum o cheamă pe pipița...
- Gress-shen, omule. - Gress-shen.
- Are-un trup de milioane. - Gress-shen. A, vrei să spui Gretchen!
Așa-am și zis, omule.
Îți place berea?
Merge.
V-am pătat mașina.
Mi-ai pătat mașina?
Trebuie s-o speli. E închiriată.
Măscăriciule.
O să vii cu mine, măscăriciule.
Da? Pe cine-am mai agresat de data asta?
Mai bine ți-ai măsura vorbele.
- Mă faci să-mi pierd răbdarea. - Știi ce cred eu, Franks?
Cred că iar vreți să mă luați la bătaie.
Dar n-am timp să dansez cu voi.
Stai pe loc.
Rămâi unde ești, Harper!
Harper!
- L-am prins, șefu'. - Știi,
știe să danseze, dar îi place să conducă.
Ascultă, măscărici. Într-o zi ți-o voi coace definitiv.
Dle locotenent, cere prin radio un set de amprentare.
Da, dle.
Louie, ridică cearșaful.
- Cum a murit? - Violent.
I-au zdrobit capul cu o greblă apoi au împins-o înăuntru.
- Vreun suspect? - Iată de ce-am vrut să vorbesc cu tine.
- Ai fost toată ziua prin zonă... - Fii serios, eu nu sunt pe listă.
Nu. Doar dacă nu-mi dai un motiv.
Ai auzit vreodată de Reavis, Pat Reavis?
Șoferul?
Încercam să dau de el când ăsta cu cap de glonț m-a găsit la bar.
Da, credem că-ncerca să fugă.
Dar spune-mi, de ce te interesează Reavis?
- Mai întâi să vorbesc cu clientul meu. - O, nu, nu.
Ce, te crezi avocat?
Aceasta e o crimă,
și vreau să aflu despre Reavis.
Ce ai împotriva lui?
Păi, pe de o parte, a fost concediat.
Pe de alta, i-am găsit portofelul în iarbă, între noi și casă.
Și pe de alta, a dispărut.
- Totul e cât se poate de convenabil, nu? - Nu.
Aș vrea mai întâi să vorbesc cu clientul meu.
Sigur, sigur, e dreptul dtale.
Este în verandă, lângă piscină.
Harper, ține-aproape.
Să nu te-apuce dor de ducă.
Ok.
Niciodată n-am reușit să deschid chestiile astea.
Poate n-ar trebui nici să-ncerci.
Îmi pare rău de Olivia.
Mulțumesc.
Asta-i o glumă.
Ce-o mai uram!
Broussard pune întrebări. Vrea să știe ce știu eu despre Reavis.
Vrei să-i spun de scrisoare? Sau preferi să nu fiu prea explicit?
- Ce dorești? - Ce importanță mai are?
Să vorbim despre altceva.
Ce vrei să fac?
Vreau ca totul să fie ca acum 6 ani.
Al tău simț al timpului mă uimește mereu.
O, m-am prins. Trucul tău e cu prenumele.
Nu-l striga în gura mare!
Hei, ai vreun G pe-aici?
Am.
Jennifer!
- Ăsta e un J. - Ești sigur?
Atunci...
Gretchen! Ăsta e cu G. G-R-E-T...
- Stai. Care e ea? - Floarea roz!
Totuși trebuie să te avertizez. E serioasă.
- Asta te va costa! - Sper!
Îmi place. Îmi place la nebunie!
Cred că glumești.
Adică ce-i atât de sexy într-un nume?
Probabil nimic, dar așa a început.
A fost Gertrude, Gloria, Ginger și Gidget. Și-au fost în total 10.
Și-ncă una e pe drum.
Sper.
Haide, tipule, care ți-e povestea?
Pat zicea că tu ești cea mai...
Una dintre...
Zicea că ești una dintre... Cred că voia să-mi zică...
Pat Reavis?
În persoană. Un tip ca lumea.
Nu, nu e. Mă scoate din sărite.
Pat nu mi-a spus nimic despre tine.
Da, păi știi, sunt cam nou pe-aici.
Urma să vină-ncoace să se-ntâlnescă cu mine
și să ne facă cunoștință.
Știi, îi datorez ceva bani și...
Atunci te va găsi el.
De ce nu-ți dai pantofii jos ca să te relaxezi?
Cred că-i cam devreme pentru...
Ți-e frică să te dezbraci în fața unei femei?
- Nu știu dacă mi-e frică... - O, nu, nu-ți fă griji.
Ai fi surprins să constați...
Dar ție ce ți-ar face plăcere?
Mai întâi puțină conversație.
Da, sigur. Vrei să-mi pui porecle urâte?
N-am spus asta.
Vrei să te poreclesc eu urât?
Nu, nici asta n-am spus.
Nu știu cum pot unii să vorbească urât așa, fără motiv.
Vreau să zic... să te introduc în atmosferă,
să-ți dau un exemplu, sau...
Înțelegi ce vreau să spun?
Mai bine mi-aș mai umple paharul.
Hei, l-ai mai văzut în ultima vreme pe Pat?
De săptămâna trecută nu.
O fi plecat acasă la New Orleans.
Da' bine-o mai duce!
Nu știam că are o locuință și-n New Orleans.
Nu e chiar un palat,
dar este în Quarter, nu departe de Jackson Square.
Dacă ți-aș spune un cuvânt urât,
mi-ai face un altul
pornind de la ultima literă a cuvântului meu?
Hei, stai puțin. Zici că-mi spui un cuvânt urât...
Ei, asta este foarte complicat.
Nu cred că vom ajunge prea departe așa.
Hei, tu te cam grăbești.
Jackson Square, ăsta-i un cartier șic.
Unde... unde locuiește mai precis Pat în acel cartier?
O singură dată am fost acolo.
Stă lângă acel hotel drăguț cu gard din bare care imită tija de porumb.
Chiar în spate.
- O cameră cu vedere spre curte. - Ușurel, dragă.
Mulțumesc.
- Da? - Ați sunat, dle Reavis?
Am aici lenjeria dvs. pe o săptămână întreagă.
- Mesaje? - Sora dvs. Elaine a sunat.
Dar asta a fost acum trei zile.
Bine. Mulțumesc.
A sunat Elaine.
- Ce...? - Ce faci aici?
- Ce fac?
Treceam prin cartier și...
Habar n-am.
Bine, s-o luăm de la-nceput.
Ei bine, ce faci aici?
Bine. Ți-o spun pe aia dreaptă. Sunt un hoț, ca tine.
Nu te obosi. Nu-i nimic aici.
Poate spune adevărul. Să-l luăm cu noi.
Leagă-i mâinile și caută-l.
Ia te uită!
Nu-i frumos să ridici fusta femeilor.
Păi fiecare trebuie să privească ceva.
Reavis nu, registru contabil nu, doar tipul ăsta.
Lew Harper, Los Angeles.
Ești cam departe de casă, Lew.
Sunt pe drum spre Miami.
Ia zi, ce căutai în locul ăsta?
Un dolar cinstit.
Ai găsit ceva?
Ce? Sunt doar mizerii.
N-aș avea ce face cu ele.
Vreun registru de cheltuieli?
Registrele astea nu prea-s treaba mea.
Aparatele, ceasurile, bijuteriile, astea da.
Ce părere ai?
A, da asta... e-o frumusețe.
E foarte frumos, nu?
"Frumos"?!
Aș avea cu ce trăi o viață în Palm Beach.
N-ai putea să-ți plătești nici măcar o săptămână în Hoboken.
- E un fals. - O, nu!
Da?
Te-ai înșelat amarnic, Lew.
Nu putem uita că s-a-ntâmplat?
Hei, ce e de uitat?
Nu mă vei abandona doar pentru că n-am găsit niciun carnet de cheltuieli, nu, dragă?
Iubito, nu-i cinstit. Am mâinile legate.
Asta-i ca să nu v-o faceți singur.
Nu ți-o faci singur, nu, scumpule?
Ar fi așa o risipă...
Elaine Reavis, la telefon.
Nu, dragă. Nici asta nu va merge.
Trebuie să stau câteva zile departe de locuință.
Mie mi-a plăcut întotdeauna. Acum ce-i reproșezi?
Da, asta e.
Bine. Îmi pun periuța de dinți și ne vedem după cină. Pa.
Hei, n-ai nimic de mâncare? Mor de foame.
O clipă, să mă schimb. Îți fac eu ceva.
- Lasă pisica înăuntru. - Bine.
Ai un mic bonus. Stai pe loc.
Pune mâinile pe șemineu.
Pentru cine lucrezi?
Pentru Exterminator.
Nu e nevoie să-i numeri. Sunt $10.000.
Frumos, Elaine. Pe cine-ai mai adus aici?
- N-am știut. N-am știut. - Bine, taci din gură.
- Ce-ai mai făcut de data asta, Pat? - Nimic.
Se pare c-a ucis o femeie în vârstă.
Rahat! N-am făcut așa ceva, jur.
Alo, centrala, dați-mi departamentul de poliție din Rivage. Mda.
Mă numesc Harper, e o urgență. Aștept.
- Te arestez, Reavis. - N-am făcut-o eu, mă auzi?
N-am ucis-o eu pe bătrâna aceea.
Cum poate un nimeni ca tine obține $10.000?
Câștigați la poker.
Nu mi-ai zis niciodată despre asta.
Alo, dați-mi-l pe Broussard.
Nu-i acolo? dar cine e? Franks?
Îi transmiți un mesaj
- șefului? - Ticălosule!
- Întotdeauna ți-am ținut spatele! - Lucrez eu în locul tău.
Vorbesc de slujba ta de rahat
din care nu putem trăi ca lumea.
- Vi-l aduc. - Ești un nimic.
- Ne va lua doar jumătate din timp. - Ești un profitor, un animal de prăsilă.
- Voi doi... - Am terminat cu tine.
Ușurel, ușurel.
Ascultă, îi fi dta un polițist iscusit,
dar tre' să-ți spun că ești în afara razei dtale de acțiune.
Te-ai băgat în ceva care te depășește.
Tu conduci.
Zece mii. Ăsta-i mărunțiș.
Ce căutai ieri la fam. Devereaux?
N-am fost acolo. Am fost concediat.
Reavis, mașina ta era acolo.
N-am ucis-o pe bătrâna.
Nici n-am auzit de moartea ei până ce-am revenit în oraș.
O, da, și de ce nu te-ai dus la poliție?
Glumești? Eu împotriva fam. Devereaux?
Ghici cine-ar fi cîștigat!
Nu mi-ai răspuns la întrebare. Reformulez.
Ce făceai ieri la fam. Devereaux?
Eu și Schuyler făceam dragoste. Și, ce mare scofală?
I-am căzut cu tronc.
- De-asta am fost concediat. - Zău?
Credeam că din cauza scrisorii pe care i-ai scris-o soțului lui Iris.
Ce scrisoare? Eu nu scriu scrisori.
Tot ce știu e că mi-au copt-o.
Eu nu alerg după femei, ele aleargă după mine.
Că bine zici, chiar că fug după tine!
Cum procedezi? Ai vreun truc secret?
Sau e vorba de zorzoanele strălucitoare cu care te-ai împodobit?
- Mai tacă-ți gura. - Stai puțin.
Sunt plin de admirație.
Unii arată bine doar în pielea goală.
Ia mai lasă-mă, bine?
Ce vrei de la mine?
Bani? Vor fi, mult mai mulți.
Și vei putea avea partea ta.
- Jumătate? - Da, dacă-mi dai drumul.
Să ne purtăm ca prietenii? Să mergem la aceleași restaurante?... Nu.
Ce importanță are?
Haide, omule, dă-te la o parte.
Ia-o la dreapta.
Cum? Acolo nu-i decât mlaștină.
Nu ți-am mai spus? Nu ești pe teritoriul tău.
Îl vrem pe Reavis.
E prizonierul meu și-l duc cu mine.
- N-ai primit niciun mesaj? - Nimic,
în afară de un bețivan și furtul unei mașini.
Poate-ai sunat la o altă secție de poliție.
Păi dac-așa-am făcut, Franks era la celălalt capăt al firului.
Unde-i acel cap-pătrat?
Mi s-a spus c-a plecat pe motive de boală. Un accident de vânătoare.
Indisponibil tot restul săptămânii.
O, cel puțin.
Pariez că are un bandaj și pe brațul drept.
Ce vrei să insinuezi? Îl acuzi de ceva?
Cine crezi c-ar fi vrut să-l omoare pe Reavis?
O, mulți, mulți.
Olivia Devereaux era foarte respectată în această comunitate,
indiferent ce credea familia ei despre ea.
Era promotorul unui anume stil de viață, al unei anumite rânduieli,
care-a fost pe placul multora.
Așa că doamnele cărunte de la clubul de bridge
l-au mătrășit pe abominabilul Pat Reavis.
E dreptul dtale să crezi ce vrei.
Ascultă, Harper, fam. Devereaux a trecut prin multe.
Așa că prefer să clasez afacerea.
Nu vreau ca Iris ori Schuyler să aibă de suferit.
Mă îngrijorează reputația mea.
Ce-i cu ea?
Păi mai întâi o pățește soacra clientei mele,
apoi prietenul fiicei ei.
Ai înțeles greșit.
Schuyler n-are nimic de-a face cu Pat Reavis.
Haide, Broussard, o spionezi mereu.
Vrei să spui că nu ești la curent?
Pentru doar 150 pe zi, bine te pricepi la speculații.
După felul în care o urmărești,
ai zice că vrei s-o ai pentru tine.
Încă una ca asta și-ți dau una de treci prin zid. Mă auzi?
Și-acum, în ce mă privește, cazul acesta e închis.
Cine-ar vrea să facă așa ceva?
N-am niciun răspuns.
Te-am crezut ultima dată, și uite ce-a pățit Pat.
Ești polițist, nu-i așa?
Ei bine, sunt văr de-al doilea, sunt detectiv privat.
Ticălosule! Te-ai dat cu buna pe lângă mine să-ți spun unde-i Pat,
și-acuma el e mort. Frumos, n-am ce zice!
Tocmai. Am încercat să-l mențin în viață.
- Ca justiția să triumfe, nu? - Hei, hei!
N-am de-a face cu justiția. Mă interesează doar adevărul.
Asta-i bună!
Ei, nu cel absolut, filosofic.
Lucrurile obișnuite, precum cine, de ce, când, unde.
Sunt interesat să știu de ce a fost ucis Pat Reavis.
Și de asemenea de motivul pentru care am fost luat la bătaie
pentru ceva ce trebuie să fi fost ascuns în locuința sa.
Un registru de cheltuieli.
Vrei să aflu cine l-a ucis?
- Ce bine i-ar mai putea face? - Niciunul.
Însă cred că el ar înțelege.
Și ce te face să crezi că eu am acel registru?
Pentru că nu era acolo unde trebuia să fie.
Și cred că ești singura în care avea încredere.
Nu știu de ce-ar trebui să te ajut.
Nu știu de ce-ar trebui să te și ascult.
Păi nu mă asculta.
- Ai o bere? - Servește-te singur.
Mulțumesc.
Ai vreo idee ce conține?
Mi-a spus doar să-l păstrez pentru el, nu să mă uit în el.
Dă-mi voie să-ți spun ceva.
Bătrânul Jay Hue Kilbourne a plătit o mulțime de legislatori
pentru a obține concesiunile sale petroliere.
De-ar câștiga justiția...!
Păstrează-l pentru mine, bine?
Ajută-mă, vrei?
Ce-ai zice să-mi dai cu niște cremă de plajă?
Nu ți-ar fi de folos, până la 30 de ani te vei face scrum.
O caut pe mama ta.
E jos la pârâu.
Credeam că detectivii privați citesc doar povestiri de mister.
Cine ți-a spus că sunt un detectiv privat?
Dle Harper!
I-ai spus?
Am cam obosit să te tot văd pe-aici, dle Harper.
Așa că Iris mi-a povestit despre biletul ăla scris de șofer.
Ca și cum tare m-ar interesa.
I-am spus să te trimită la dracu de-aici.
Sunt sigur că vrea să-și ia rămas bun.
Îți dai seama?
Tocmai am fost concediat.
Zău? De către cine?
De stăpânul casei.
Ce drăguț! E primul lucru bun pe care l-a făcut de ani de zile.
Nu mă poate concedia, mi-am stricat un costum foarte bun.
Și-m avut cheltuieli de 800 dolari.
Ești incredibil, Lew.
Ai o problemă. Nu te dai bătut.
Da.
Cred că, în fond, sunt foarte egoist.
Voi fi dat în judecată și de compania aia de închiriat mașini.
Du-te.
De ce nu-nveți să renunți cu grație?
Nu pot.
Știu cine-a scris scrisoarea.
Schuyler.
De ce crezi asta?
E chiar din caietele ei de școală.
Reavis nu știa să scrie, pentru numele lui Dumnezeu.
Ea l-a făcut să sune ca un poet de secolul al XVII-lea.
Minți. De ce-ar fi făcut așa ceva?
Cred că nu știi multe despre fiica ta, Iris.
Ce vrei de la mine?
Ce vrea ea de la tine?
Pat Reavis a fost ucis.
Problema e cine l-a ucis și de ce?
Lucrurile se-ncurcă urât de tot.
Nu că mi-ar păsa prea tare, dar vreau să știu cum se sfârșește.
Și nu tuturor le va plăcea ce voi afla, înțelegi?
Nu prea contează.
Cum a fost în vacanță, Franks?
Doamne!
Am înțeles c-ai avut un nefericit accident de vânătoare.
Știi c-ai agresat un ofițer de poliție?
Nu e important.
Nu cred că Broussard te mai are în grațiile lui.
Unde ți-e masca de carnaval?
Nu știu la ce te referi.
N-am timp de pierdut.
Să-ncepem de la vârf.
Cât ți-a dat Killbourne ca să-l omori pe Reavis?
N-o să apeși pe trăgaci.
Voi orășenii sunteți îndopați cu regulamente.
O, Doamne.
Mai am două bune.
- Pe naiba. - Pe naiba ce?
N-ai nimic în el.
Încă unul.
Deci, s-o luăm de la-nceput. Cât te-a plătit Killbourne?
Nu trebuie să-ți spun nimic.
Îmi cunosc drepturile și hotărârea de la Miranda...
- Doi. - Fir-ar să fie.
La naiba, ai înnebunit?
Bun. Ne jucăm din nou?
Killbourne îmi plătește mereu câte ceva...
când vrea o favoare.
Cât te-a plătit ca să-l ucizi pe Reavis?
M-am ars dacă-ți spun...
- Trei. - Nemernicule, au fost $1500.
- La naiba. - De ce-l voia mort?
- Nu știu. - Patru.
Nu știu. Jur pe Atotputernicul, nu știu, sincer.
Haide, spune, de ce l-a vrut mort?
Pentru că l-a plătit pe Reavis s-o omoare pe bătrâna dnă Devereaux?
Nu știu. Nu știu!
- Cinci! - Doamne Dumnezeule, nu știu!
Jur pe Atotputernicul, nu știu!
Nu prea-mi pasă, dar
cred că trebuie să te cred.
Doamne!
Personal, consider că te-ai ținut destul de tare.
Hoboquad! Desalles!
Ușurel, băiete.
N-am decât să spun cuvântul magic și te transform în hrană pentru câini.
Lasă-l la bord, Candy.
Bună ziua, dle Harper, speram să te văd.
Ai o mândrețe de iaht, Jay Hue.
Doar unul din flota mea de amuzament.
Te rog să nu mă consideri nepoliticos.
Dar cu toată fauna de-aici...
Datorită lor, fac economii la asigurare.
Vino înăuntru.
Nu cred c-ai cunoscut-o pe soția mea.
Nu, într-adevăr.
Mavis, dragă, dânsul este dl. Harper.
Cum sunteți, dle Harper?
Uneori mai bine decât altădată.
Mavis, nu vrei să ieși la o plimbare?
Cât de lungă, dragule?
Păi nu știu, May-May, potrivită.
Potrivită.
A fost o plăcere să vă cunosc, dle Harper.
E adorabilă. Așează-te, dle Harper.
O altă pasiune a mea. Gătitul.
Ăsta este crevete étouffé.
Specialitatea locală, dar versiunea mea.
Îți pot oferi de băut?
Da, puțin din Glenlivet ar fi perfect.
Nemaipomenit. Un bărbat cu gust.
La discreție.
Am avut o indigestie și nu mai pot înghiți decât cereale.
Și ce faceți cu toată mâncarea?
O arunc peste bord, firește.
Peștii par să aprecieze enorm.
Vrei să guști?
Nu în seara asta.
Aveți dreptate.
Trebuie să mai stea un pic.
Peștii-și dau seama?
Cred că nu.
Și-acum cu ce te pot servi, dle Harper?
Concesiunea de petrol Devereaux. Vreau o bucată respectabilă.
Îmi pare rău, dle Harper, pe lângă cele ale stomacului,
mai am probleme și cu auzul.
Ei bine, Jay Hue, putem fi prieteni.
Reavis mi-a arătat cele 10 mii cu care l-ai plătit s-o omoare pe bătrâna Devereaux.
Mi-e teamă că Reavis e mort, dle Harper.
Da, așa e, așa e.
Dar Franks nu e.
Și mi-a zis de cele 5 mii pe care i le-ai dat ca să-l ucidă pe Reavis.
Felicitări. Nu mulți își pot permite
să plătească un ucigaș și-apoi să plătească un polițist ca să-l omoare pe acesta.
Îmi pare rău să-ți stric bucuria, dle Harper,
și știu cât ai meditat la toate astea,
dar nu l-am angajat pe Reavis s-o omoare pe Olivia Devereaux.
Era în slujba dtale.
L-ai cumpărat când era șoferul lui Devereaux.
Era spionul meu. Un "spion industrial".
Se poartă, face bine afacerilor.
Când Reavis a venit să-mi ceară o primă rată de 10.000
ca să păstreze tăcerea despre o crimă cu care n-am avut deloc de-a face
și-n care voia să mă implice,
ei bine, să zicem că n-am fost prea nefericit
când am auzit c-a avut acest accident .
M-am informat asupra dtale, dle Harper.
Nu ești prost.
Am și eu momentele mele.
Vrei să trăiești, nu?
Până la adânci bătrâneți?
Mi-ar părea rău să-ți fi plătit degeaba asigurarea socială.
Mai bine faci cum zic eu.
Pentru că eu dețin așii.
Nu-s prea sigur, Jay Hue.
Îți lipsește un registru de cheltuieli.
De unde dracu știi?
Mi-am făcut meseria.
Ai curaj, dle Harper, să vii așa aici.
Nu prea, Jay Hue. Cât timp rămân în viață și teafăr,
rămâne acolo unde e.
O sută cincizeci de mii de dolari, Harper.
Două sute cincizeci de mii...
- E ultima mea ofertă. - Nu.
- Harper, auzi ce-ți spun? - Mi-a făcut plăcere, Jay Hue.
Harper!
Hei, e un sfert de milion de dolari!
Ești nebun, băiete?
Harper?
Trebuie să încetăm să ne mai întâlnim așa, lumea o să-nceapă să vorbească.
L-a omorât pe Pat Reavis pentru acel registru.
Fără glumă!
Nu va trece mult ca să-nțeleagă restul.
Restul fiind că tu i-ai dat lui Reavis registrul?
Și-apoi ce? Sperați să-l șantajați pe Killbourne?
Harper, trebuie să plec din preajma lui.
E nebun. Adică...
Adică e chiar nebun.
N-am observat. Mulțumesc de informație.
- Voi fi deosebit de prudent. - Harper, nu e de glumit!
Va încerca orice să pună mâna pe carnet.
- Trebuiie să mă iei cu tine. - Nici vorbă.
Am renunțat să mă mai satisfac singur
încă din liceu.
În regulă, poate-am meritat-o.
Îți rămân datoare.
Alege tu când și unde, dar o să-mi facă rău.
De data asta mă va face să sufăr.
Te rog?
Așteaptă-mă-n mașină, să dau un telefon.
Iris, ești trează?
Cine e?
E California, e doar un test.
Ce vrei?
Voiam să-ți spun că nu cred că Reavis a ucis-o pe bătrână.
Ei bine, te-nșeli.
Acum, chiar dacă omul ăsta e mort,
găsește o cale ca să dovedești că el a făcut-o.
Ești băut?
Îți spun că nu Reavis e făptașul.
Las-o baltă, Lew.
Închide afacerea
și lasă-mă-n pace.
Hei, ce se-ntâmplă...?
Pleacă de-aici și din viața mea.
Nu mai vreau să scotocești printre rufele mele murdare.
De-abia rezist și fără asta.
Încearcă să dormi, bine?
Lew, nu închide.
Ascultă-mă...
Nu pot să iau totul asupra mea.
Iris?
Fii atentă, închide televizorul și-ndată sunt la tine.
Nu.
Să nu faci asta.
Îți trimit prin poștă banii.
Pleacă.
Iris?
Încetează! Încetează!
Nemaipomenit.
Știi, pacienții plătesc o avere pentru așa ceva, dle Harper.
Uneori chiar le reface memoria.
Nu știu ce vrei să spui.
Ești nebun de legat, știi?
O să mă prefac că n-am auzit nimic.
Doctore...
Oprește!
O să-l omori!
Poți să strigi.
Cât vrei, dragă.
Locul ăsta e închis de ani de zile.
E oricum izolat fonic.
Îți amintești ce ți-am spus, dle Harper?
Despre asemănarea mea cu un rac?
Acum poți să eviți
multe necazuri inutile
doar spunându-mi unde-i cărticica aia.
Candy, sunt la capătul răbdărilor.
Poate-ți trebuie timp de gândire, dle Harper.
Urmează o noapte lungă și grea.
Rece, umedă, neplăcută.
Deosebit de neconfortabilă.
Dar vom reveni dis-de-dimineață.
Până atunci, cred că vei dori să-mi spui unde-i acel registru.
Și nu plecați prea departe.
Aveți grijă de voi.
Ești bine?
Nemernicul a vrut să mă omoare.
Va încerca mâine dimineață s-o facă din nou.
Poți să mă dezlegi?
Pot să-ncerc.
Rahat. O să-mi rup unghiile.
De ce nu-i dai nenorocitul ăla de carnet ca să scăpăm de-aici?
Dragă, nicidecum nu ne va da drumul.
Jay Hue, Jay Hue!
Jay Hue!
Nu. Ușurel, ușurel.
O, nu! nu!
Nu! Dumnezeule!
Nici nu știu de ce m-am măritat cu ticălosul ăla.
Mereu mi-era frică de el.
E complet nebun.
El și blestematul lui de petrol.
Nu mi-a dat nimic altceva decât acest crab.
Uită-te la el, privește-l.
Nu mi-a dat niciodată ceva adevărat.
Nici măcar un diamant veritabil. Privește.
Doar sticlă.
Am un sertar plin cu diamante false.
Dezbracă-te.
Nu cred c-avem timp de glume.
Am spus dezbracă-te!
Poate-mi spui ce ai de gând.
Vom ieși pe-acolo.
Haide. Grăbește-te!
Harper, ești sigur că știi ce faci?
Acum tot ce putem face e să așteptăm.
Cum a ajuns Jay Hue proprietarul unui asemenea loc?
Mama lui dragă l-a trimis aici la tratament.
Nu i-a plăcut cum a fost tratat,
așa că l-a cumpărat și l-a închis.
Harper, chiar crezi c-o să meargă?
Nu știu. Dacă nu, ne-am ars.
O să țină mai mult decât am crezut. O să reziști?
Da, cred.
N-am de ce mă ține.
Ce vrei să spui?
Doamne, n-o să-l putem deschide niciodată.
Ce ne facem acum?
Probabil că trebuie să mă dau la fund ca să văd dacă...
Să văd dacă nu pot sparge geamul.
Mai tare!
Nu se sparge!
Apa crește!
Nu pot să-l sparg.
Dă-mi aia.
Să văd dacă pot curăța scurgerea.
Îl sparg. Îl sparg! Îl sparg!
Îl sparg!
Nu, l-am scăpat.
L-am scăpat.
Nu pot să degajez scurgerea. E prea puternică aspirația.
O să-mi țin respirația.
Trebuie să-ncerc să opresc apa. Ajută-mă.
Nu! Nu merg la fund!
- Haide. - O să mă-nec acolo jos.
O să mă-nec! O să mor! O să mor!
- Mă duc eu a fund. - Nu.
Nu vreau să mor aici!
- Nu pot. - Nu.
O să murim.
O, mamă!...
Ce mod tâmpit de a muri...
Candy,
am uitat tabletele mele Gelusil.
Le-ai lăsat în mașină?
S-ar putea.
Țin o dublură în cutia de mănuși.
Vrei să mă duc să le aduc?
Păi...
Dă-le-ncolo.
O, Doamne!
Ești teafără?
N-aș face așa ceva în fiecare zi.
Să plecăm de-aici înainte să vină Jay Hue.
Nici nu pot să mă ridic.
Nici nu vreau s-o faci.
De data asta te las în seama lui Broussard. Înțelegi?
Nu te va crede nimeni, Harper.
Ai grijă de el. Merg să caut un telefon.
May-May?
Facem pace?
Ce dracu ai...?
Avea dreptate.
Găsea el un mijloc de a ieși din asta.
Probabil că poți invoca legitima apărare.
Plângi pe săturate. Apoi așteaptă clemența Curții.
Mort.
O, doamne!
Când s-a-ntâmplat?
Azi-noapte.
Ce faci aici? Te-am concediat. Asta-i casa mea. Pleacă dracului de-aici.
Păstrează-ți energia. Ai mari probleme.
Probleme?
Toți știu că era... era dependentă de Seconal și de băutură.
N-a fost niciun accident. E o concluzie logică, nu, dle Harper?
N-am idee. Cine a găsit-o?
Schuyler a găsit-o azi-dimineață și mi-a spus.
- Schuyler unde e? - Erau tare îndrăgostiți unul de altul.
- Înduioșător. - Scoateți-l de-aici!
Haide. Haide!
Ce dracu mă fac eu cu astea?
Ți-a spus ea despre noi?
Nici nu era nevoie.
O, Doamne, ce greșeală am făcut...
Trebuia s-o duc de-aici cu mult timp în urmă.
Nu știam ce să fac. Nu știam unde s-o apuc. Eram un copil.
Venea dintr-o mare familie.
Cu 17 ani în urmă, totul era foarte diferit.
Sunt...
Sunt atât de obosit...
Atât de obosit...
Eliberezi păsările bunicii?
De ce nu? Acum pot merge unde vor.
Nu e bine. N-or să se descurce afară.
Cu atât mai rău pentru ele.
Bătrâna doamnă era mai tandră cu păsările decât cu oamenii, da?
Așa e, California.
Schuyler, cred c-am înțeles în mare.
Dar micile detalii sunt cele care mă-nnebunesc.
Știu de tine și de Reavis. V-am văzut ascunzându-vă.
- Și i-am văzut și mașina. - Și ce?
Ai dreptate, irelevant. Însă ce vreau să spun...
Știi, oricât ar fi de prost plătită o slujbă de fațadă...
Vezi? Detaliile.
...cum ai reușit să-i iei portofelul?
Dacă și-așa te-ai pus pe inventat, folosește-ți imaginația.
Ce vrei să spui? Ce...?
În timp ce o făceai cu el?
Nu-i rău.
Pasionată și abilă în același timp.
Doamne-Dumnezeule!
Ce forță!
Nu pot să cred ce puternică ești. Probabil de la înot.
De ce-ai lovit-o atât de tare pe doamna aceea bătrână?
Nu-i în firea ta. Sau te-ai lăsat purtată de val?
Dă-mi drumul.
Următoarea chestiune: Iris.
Mi-am dat seama că tu i-ai scris scrisoarea.
Dar nu era decât un început.
- Ce aveai de gând? - Taci!
Hei, ne-ai auzit pe Iris și pe mine vorbind la telefon.
Era deprimată.
Știu că ne-ai auzit, fiindcă, după ce a închis, s-a mai auzit un clic.
Imediat după, ai intrat în camera ei.
Stai puțin, să nu mă-nțelegi greșit.
Știu că nu i-ai îndesat somniferele pe gât.
Dar precis ai convins-o s-o facă, nu-i așa?
N-am nevoie de toate astea.
Un alt amănunt.
Ce i-ai spus?
Despre cum te iubeai cu Reavis?
Sau poate i-ai descris cum ai omorât-o pe bătrâna. Sau mai rău.
Poate i-ai spus ce grea îi vei face viața.
Și ele i-au distrus lui viața!
Cui? Tatălui tău?
O uram! Le uram pe amândouă!
Așa că te-ai descotorosit de amândouă ca să-l ai pe tăticu doar pentru tine?
Cum ziceam, ești un copil tare deștept.
Dar ce vei face cu atâta informație?
Nu te va crede nimeni.
Ei bine...
E un lucru ciudat cu poliția.
De cele mai multe ori, nu-i pe nicăieri când ai nevoie.
Dar e un început în toate.
O, Doamne.
O, îmi pare rău, îmi pare rău.
Ce faci?
- Te urăsc. - Nu.
De ce-a trebuit să dezgropi toate astea?
De ce? Spune-mi, de ce?
De ce? De ce? De ce?
Te omor. Te omor!
O, nu...
Eu i-am dat nume.
Eu i-am pus numele ăsta.
E atât de drăguță!
Am vrut să aibă tot ce-i mai frumos în viață.
Tot ce-i mai frumos.
Ăla-i copilul tău...
Cum o să te descurci cu asta?
N-aș vrea să fiu în locul tău.
Noroc.
Da, și ție la fel.
E cineva înăuntru?
M-am întors!
Salutare. Ce te-aduce înapoi?
N-am vrut să plec fără să...
Pat a vrut să-ți dau ceva.
Chiar înainte de a muri, mi-a spus cât de mult te-a iubit.
Pat a pus ceva bani deoparte. Voia să-i ai tu pe toți. Iată-i.
Iar eu am nevoie de 200 dolari.
Și, știi, mesajul obișnuit:
Nu-i cheltui pe toți o dată.
La revedere, Gret.
Dar carnetul de cheltuieli? Îl mai vrei sau nu?
Dă-l încolo.
Nu, stai. Ia afurisitul de carnet
și trimite-l la cel mai mare ziar din New Orleans. Ai înțeles?
E grozav..
Hei.
Aș vrea să mai stai un pic.
Gretchen, pierd trenul.
Harper?
Nu ești un tip chiar așa de dur.
Subtitrarea: lasedan0x0@yahoo.com
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro